"I en värld utan snöre råder kaos." Rudolph Smuntz
-Håll upp kistan ordentligt. -Det gör jag ju.
-Det gör du inte alls. -Sluta nu.
-Är inte din kostym blyertsgrå? -Nej.
Det tycker jag. Du kunde väl ha en svart på pappas begravning.
-Den är svart...! -Grå...!
Då är den väl svart, då.
-Den gråaste svarta jag sett. -Färgen spelar ingen roll.
Förlåt, pappa!
-Ni måste få upp honom! -Han har hunnit halvvägs till hamnen.
MUS I SITT EGET HUS
"Jag efterlämnar inte bara en exemplarisk fabrik"-
-"utan något oerhört mycket värdefullare:"
"Snörets hela framtid."
"Det är min sista önskan att mina två söner driver snörfabriken ihop."
Då sätter vi upp en till-salu-skylt.
Vi ska driva den vidare, tillsammans.
Det här museet är ju värdelöst, Lars.
-Pengar är faktiskt inte allt, Ernie. -Påstår de som inte har några, ja.
"Ni ärver även mina personliga ägodelar-
-däribland...mitt keramikägg..."
"...en halv låda kubanska cigarrer, och..."īī
"...min skedsamling."
Vilken skatt, vilken arvedel - skedar!
Så många skedar, så lite tid.
Och det som bör finnas i varje hem - keramikägget. Får jag ta det?
-Nej, jag vill att du ska ha det. -Okej!
-Säg till om det finns nåt av värde. -Det tycks finnas ett hus också.
Nortondale 5120. Det var länge sedan, någon som var skyldig honom pengar.
Han bodde aldrig i det, men det är intressant.
Den förre ägaren hittades inlåst i en koffert på vinden.
Vänta lite. Är det värt nåt?
Han fick låna 50 000 med det som säkerhet.
-Vad är det värt i dag? -50 000 dollar.
Toppen - ett värdelöst hus och en fallfärdig snörfabrik.
Nåt har vi ju att trösta oss med. - Tack för cigarrerna.
Vänta, vi måste gå igenom papperen.
Ursäkta mig. Nu ska jag träffa borgmästaren.
Borgmästarn...! Kan hjärtoperationen påverka er valkampanj?
Jag ska bara äta.
Välkomna till Chez Ernie! Vilken ära att ni vill gästa min lilla bistro!
Ni har tagit med de små liven också... Vårt allra bästa bord.
Har ni gått ner i vikt? Det tror jag bestämt.
Ni vet väl vad jag menar...
Luften är inte alls så tunn på toppen.
Typiskt farsgubben att gå och dö innan jag lyckades.
Detaljerna är av yttersta vikt - allt måste se förföriskt gott ut!
Nej! Det här måste jag bära in själv.
Anka ā l'orange avec du kvacksås.
Husets specialitet: Hummerpaté ā la Ernst ou la bibliothčque.
-Hur känns det att servera valmiddag? -Jo, Leslie... Får jag säga Leslie?
Knaprigt... Jättegott med mandlar.
Kokkonsten är en nyckfull älskarinna.
Usch, titta!
En kackerlacka!
-Det är bara en halv kackerlacka. -Du har ätit upp huvudet!
Inte nu igen!
Smuntz snörfabrik är en kvarleva från det förgångna.
Ingen tvinnar snören längre - man gör ett enda starkt av nylon.
Det där är inget snöre, utan en lina.
Just det.
Snören är passé, det här är grejen.
Zeppco har velat köpa fabriken länge, men er far vägrade sälja.
-Vi hoppas att ni är lite smartare. -Zeppco vill köpa och modernisera.
Ni blir givetvis kvar som snörkonsult med enorm lön och rejäl pension.
Vad sägs?
Mina söner...
-Ernie...! -Vänta lite.
Jag vill ge er något - det käraste jag äger och har.
En bit snöre.
Inte vilket snöre som helst, snöret med stort S.
Jag hittade det första dan i Amerika.
-Vad är det för snöre? -Jag har haft det i fickan i 60 år.
Dela på det, så kanske ni kommer närmare varandra. Ni umgås för lite.
-Vad gör du?! -Delar på det.
-Ni ska dela på det, för alltid. -Visst, pappa.
Du kan ta det de första 50 åren. Och öka morfindroppet.
Det där hörde jag.
Lova att aldrig sälja snörfabriken-
-till nåt av de där stora konglomeraten.
Behåll den tillsammans. Bröder, familj. Lova mig det.
Det lovar jag, pappa.
Ja?
Jag måste avböja.
"I en värld utan snöre råder kaos!"
För en gångs skull var namnet Smuntz värt nåt!
Du brukade ju älska snöre.
Förut, ja, när jag hade sällskap med en rik snörmagnats son-
-inte nu, när jag är gift med delägaren till en värdelös dödsfälla!
Jag trodde du skulle bli glad, jag stod på mig!
Jag har stora planer för fabriken!
Planer är allt du har, Lars, men jag slösar bort mitt liv.
Jag vill ha mer.
Det finns ingen luft i medelklassen, jag kan inte andas.
-Snälla April, gå inte. -Jag ska ingenstans.
På några ögonblick bröts julfriden och världen förändrades för många.
Borgmästare McKrinkle avled i dag kl. 16.30 på sjukhuset.
Dödsorsaken var hjärtinfarkt efter ett ödesdigert restaurangbesök.
Det en gång så populära Chez Ernie har fått stänga.
Jag beställde inte med kapris på.
Boven i dramat heter Ernie Smuntz...
Nu är du på TV igen, Ernie.
-De ska tvunget ha en syndabock...! -Ingen kapris.
Ingen finess, då kan de ju lika gärna äta ur ett tråg.
Vem är det som inte förstår att uppskatta min mat?
-Hej, Ernie! -Lars?
Jag kan inte förväntas styra allt som händer i köket.
Det är orättvist att ge dig skulden, det var inte ditt fel.
Samhället vill alltid ha en syndabock.
Galileo råkade ut för samma sak.
Det är ju otroligt. Var det också en kackerlacka?
Nej...! Men jag la ner allt jag hade i restaurangen - den var mitt hem.
Och med en tugga miste jag allt. Om vi ändå kunde sälja fabriken.
Du skulle få bo hos mig, men April har kastat ut mig.
Vad tråkigt.
Det är bara tillfälligt.
April har alltid hållit på så, hon ångrar sig snart.
Uteliggare - patetiskt...!
Jag skulle sova inomhus om jag kunde!
Minns du hur nära vi stod varandra när vi var små?
Nej.
God jul!
Jag har också varit på toppen, men därifrån kan det bara gå utför!
Det var ju 25 cent...!
Din värld är så liten. Se på helheten.
Du har inget hem, ingen fru, inga pengar och du är inte bra på nåt!
Det är jul.
Vi borde vara tacksamma för allt som vi faktiskt har i stället.
Vilket kyffe...!
Att inte pappa sa nåt om huset. Det är ju jättestort.
Det passar honom precis. Det är som han - kallt och kusligt.
Kände du...? Jag får kalla kårar. Du får inte säga så om pappa.
Vad känner du nu, då? - Tack så himla mycket, din gamla snörtok!
Han menade det inte, pappa.
Bara en säng, vi får singla slant.
Krona.
-Sover du? -Ja...!
-Hur kan du sova när det låter så? -Jag hör inget.
Lyssna...! Det kommer uppifrån.
Malkulor.
Sluta! Titta - det är bara en leksak.
Håll mun.
Det kommer där uppifrån.
Det är bara en mus.
Det är bara en mus!
Det ligger affischer här uppe. Stå still!
Ritningar.
Titta på årtalet - 1876! Huset kan ju vara värt nåt.
Det här måste vara arkitekten - Charles Lyle LaRue.
HISTORISKA SÄLLSKAPET
Charles Lyle LaRue.
Charles Lyle LaRue...!
Jag står verkligen i det okända LaRue-huset.
-Djärvt men diskret. -Klassiskt men otraditionellt.
Det okända LaRue-huset, färdigställt innan han lades in, finns verkligen.
Lades in? Tur att det blev klart innan han hamnade på dårhuset.
Vad kan en så här magnifik byggnad vara värd...pietetsfullt renoverad?
Parma Charnel-huset gick för sex, men det var tio år sen...
...och det hade inte lika utsökt stuckatur.
Det kan man aldrig få för mycket av.
600 000 dollar...!
Alexander Falko!
Jag ber att få gratulera till ert fynd.
Jag beundrar LaRue kolossalt.
-Regnvatten, tack. -Världens främste LaRue-samlare.
Som att samla frimärken, fast större.
Jag ska gå rakt på sak: Jag har hans böcker och brev. Ser ni skorna?
-LaRues? -Nej, men han hade älskat dem.
Jag äger 42 LaRue-hus, jag vill ha 43.
Hur ska jag göra för att få det?
Parma Charnel-huset gick för sex för tio år sen-
-och utan lika fin stuckatur.
-Det här borde vara värt det dubbla. -En LaRue-kännare.
-Jag ska ge er ett bud. -Det kan jag inte låta er göra...
...men ni är välkommen till auktionen.
Det vore orättvist-
-att inte låta andra få chansen att bjuda också.
Får jag bara byta några ord med min bror...
-Vad håller du på med...?! -Besvarar dina böner.
Om vi låter dem bjuda över varandra kan vi få 800 000 lätt.
Smart...!
Det blir ert.
-När skulle vi kunna hålla auktionen? -Det borde kunna ordnas på en vecka.
-Då säger vi det. -Ni är smartare än ni ser ut.
Men jag har aldrig gett mer än 10 miljoner dollar för ett hus!
-Då ses vi, då. -Tack för att ni ville komma.
-Tio miljoner linneservetter. -Fem miljoner balar finaste bomull.
40 000 värmelampor med roterande tallriksvärmande brickor.
2 000 nya glänsande maskiner.
En egen kedja femstjärniga gourmetrestauranger.
-Om ändå pappa kunde se huset. -Han borde ha sålt det.
Vår tur har vänt.
Framtiden är vår, allt vi behöver göra är att ta för oss.
Nu vet vi var vår vän bor. - Jag har en liten present åt dig.
Det är ju bara en liten mus, måste vi verkligen...döda den?
Ja. Ett enda skadedjur kan bli slutet-
-det vet jag av egen erfarenhet.
-Har du sovit gott? -Om!
-Hörde du...? -Vi går och ser efter.
Var är han?
Den kanske smällde igen av sig själv.
Det är inte sant...!
Han smällde igen fällan, åt upp oliven-
-och lämnade kärnan för att reta oss.
Du tror nog lite för mycket om honom.
Möss retas inte, de vet inte vad humor eller ironi är.
Han sitter inte med cigarr och konjak-
-och fnissar åt att han lämnade kärnan.
Fällan smällde igen av sig själv, oliven for iväg och han åt upp den.
Han vågar inte komma nära oss, nu slipper vi nog...musen!
Han kommer undan!
Försöker du ha ihjäl mig?!
Jag vill titta!
-Ser du honom? -Hämta goudaosten.
-Försiktigt...! -Rör mig inte. Låt mig göra det här.
Då var det fixat.
Vad sysslar du med?
Lars, hjälp till här.
-Passar det här badkaret i huset? -Det är en jacuzzi...!
Det är ju ett LaRue-hus. Klart det passar - lyx är tidlöst.
-Vad kostade det? -Det var ett kap, för 1 200 dollar.
-1 200?! För ett badkar?! -Jacuzzi!
Utan utgifter, inga inkomster. Pappersdamen fick vi på köpet.
Är det inte lite överdrivet?
Underskatta aldrig motståndaren.
Säg att han lyckats länsa en fälla utan att fastna...
...men kommer han åt nån av dem så utlöses allihop.
Då blir han panikslagen och måste fastna nånstans.
Inte illa.
Jag använder båda hjärnhalvorna. Nu går vi och lägger oss.
-Har du kommit på nåt än? -Håll mun! Jag tänker...!
Sitta alldeles still. Nu, du.
-Vad gör han? -Ingen aning.
Skickligt.
Han är ute efter körsbären.
-Du sa ju att möss tyckte om ost. -Inte på mornarna, frukt ger energi.
Där är han!
Ström!
Nu är leken över!
Det funkar!
AVLOPP
-Jag kände nåt. -Fortsätt.
-Fy sjutton, vad han stinker! -Det gör alla döda djur.
-Vad ska det här föreställa? -Vi utmäter intecknad egendom.
Det måste vara fel, huset är betalt.
Ni lånade med huset som säkerhet.
Får vi inte våra 1 200 så är det vårt.
-Hur lång tid har vi på oss? -En vecka...
-...för fem dar sen. -Då återstår bara två dar!
Vi har inte tid med sånt trams, vi är mitt uppe i en omfattande renovering.
Det tycks ha börjat bra.
-Du kan väl be din chef om förskott. -Be arbetarna vänta lite med lönerna.
Du skulle inte köpt den där jacuzzin.
Gjort är gjort.
BORTSPRUNGNA HUSDJUR
-Den var väl söt. -Ingen "killer instinct".
God morgon, jag heter Maury. Kan jag stå till tjänst?
Vi behöver en katt.
Välj ut en så kastrerar jag den själv.
Det här är ju kattungar, vi skulle vilja ha en äldre...med erfarenhet.
De flesta vill ha små och gulliga. Erfarenhet av vadå?
Att fånga möss. Vi har jätteråttor stora som sumobrottare-
-så vi behöver en blodtörstig best, helst sinnessjuk - en mördarkatt.
En argsint katt, svår att älska - har ni nån sån?
Jag hade gett upp hoppet om att nån skulle vilja ha honom.
-Vi skulle precis avliva honom igen. -Igen...?!
Han har nog levt hela sitt liv i lådan.
Skötarna kallar honom det, men han är en riktig liten kissemiss.
Stackars lilla Catzilla. Du vill väl ha ett hem.
Då måste du döda!
Visst är du en riktigt korkad kisse...och ful som stryk.
-Din lilla jävel. -Vi tar honom.
-Han har fått vittring på honom. -På honom.
Jag tycker nästan synd om den lille.
Nästan!
Nu måste vi tänka på hur vi ska få fram 1 200 dollar.
Arbetarna hjälper oss säkert.
Sanningen är den...
...att vi inte har några pengar.
Vi kanske måste dröja med en lön... eller två...
...så att vi kan betala för LaRue-huset.
100 000 dollar i förskott
-Vad är det? -De reagerade inte särskilt positivt.
Inte...? Vad gör du?
-Man kommer väl ut här? -Jag tror det.
-Det var ju sista utvägen. -Vi får hitta pengar nån annanstans.
KÖPEKONTRAKT
-Synd att ingen vill köpa fabriken. -Ja...
...men vem vore dum nog att köpa den.
-Det måste vara ni som är Caesar. -Vad bra att ni kunde komma så fort.
-Möss... -Han är skicklig.
Nortondale 5120. 4 januari, 0800. Köp tandkräm och plastfolie.
Vi har lite bråttom, men jag vill varna för musen...
Här finns asbest! Mest uppe i taket.
Det tar nog bara en dag eller två att få bort det.
Okej...
-Då går vi upp på övervåningen. -Allihop.
Vad håller ni på med?
Han lyssnar inte längre.
Det borde ju du veta. Hoppas det går bra, vi har jagat honom hela veckan.
Vanliga människor är inte psykologiskt rustade-
-för att fånga möss.
Man måste sätta sig in i deras tanke- värld, veta vad de vill ha, behöver.
Man måste tänka som en mus. Kan man det, kan man förutse nästa drag.
-Och då...är det "adjöss, mus". -Du har fina grejer.
Rör den inte!
-Vad är det för nåt? -Häftiga grejer.
-Det är mot flugor! -Funkar på möss också.
Hoppas det, vi orkar inte med fler intrång.
Det är så ni ser det, men för musen är det ni som inkräktar.
-Vi hinner tillverka och sälja. -Tillräckligt för att behålla huset.
-Ska du inte hjälpa till?l? -Jag har ärenden. Gör för 1 200!
Tänd en tändsticka, de skyr eld!
Ohygienisk varelse.
Avföring i matsalen.
0915, bevismaterial.
Mus communis, hane.
10-12 centimeter lång.
Vad nu, då? En aning kalkbrist. Intressant.
Ernest Smuntz, Smuntz snörfabrik. Talar jag med Zeppcos representant?
Vinnie... Vad trevligt.
Min bror och jag har tänkt om-
-och skulle gärna diskutera en försäljning.
Nej, inte på kontoret. Vad sägs om Ellman Square, vid klockan, 12.00.
-Ni måste vara mrs Lars Smuntz... -Det är jag inte länge till.
Är Lars hemma? Jag skulle vilja diskutera auktionen.
Akta dig så du inte blir förkyld.
Du ser ut att behöva värmas upp.
1300. Har aktiverat Pipsökare 2000 och ska göra bytet sällskap.
Plasmaskärmen krånglar.
Skräp.
Inget funkar.
Åh, nej...!
EKG, bröstkorgs- och bäckenröntgen!
-1 200 dollar... -Ni har blivit påkörd av en buss.
-Jag mår bra. Vad är klockan?! -Ni kan ha fått hjärnskakning.
-Jag måste ut, jag kanske hinner. -Vi räddade hatten.
-Är ni släkt? -Ja, systrar.
-Fyll i de här. Är han organdonator? -Jag känner dem inte!
-Jag heter Hilde och hon Ingrid. -Vi är frisyrmodeller från Belgien.
Jag måste ringa, annars går jag miste om mitt livs affär.
-Er bror yrar. -Jag har inga systrar!
-Jag kom så fort jag hörde! -Varför har du rosa morgonrock?
För att April gav oss 1 200 dollar!
Fick du dem bara? Känner hon till auktionen?
Det berättade jag inte förrän hon tagit mig tillbaka.
Hon dök bara upp på fabriken, tog av sig rocken och bad mig ta henne.
Vi älskade på ett sätt som jag bara sett i naturfilmer.
Jag kan öppna en ny restaurang, du har försonats med April.
Du kan behålla din värdelösa fabrik.
Lustigt att du kallar den värdelös...
...för det är en sak jag antagligen borde ha sagt tidigare.
Jag vill också erkänna något...
Är inte det Caesars bil?l?
-Vad har hänt? -Har du haft ihjäl musen?
Va?! Hästen? Djävulsk, jag vägrar äta upp den!
-Hur hittade ni honom, och var? -Någon ringde larmcentralen.
Vi hörde honom skrika i bakgrunden.
Han låg inlåst i en koffert på vinden.
Vad är det?
Ställ ner den där.
Det kittlas.
Det här är ingen vanlig mus.
Mitt kök...!
Caesar höll visst på med en smörgås.
Syltlök, arugula och kapris.
Han rostade sidan med osten...
...men inte den andra sidan...
...för då vissnar arugulan.
Hur visste han det?
-Ser du honom? -Ja, då!
Jag sitter fast. Hjälp mig, jag kan inte andas!
-Jag hämtar en ficklampa. -Skynda dig!
-Här är den! -Jag ser det.
Håll ut, Ernie! Ficklampan är trasig.
Jag hittade tändstickor!
Lars, känner du nåt som luktar?
Det luktar gas.
-Vad tänker du göra? -Döda uslingen ordentligt.
Undan! Jag har ett uppdrag!
Det är så här olyckor händer. Lägg undan geväret.
Jag ska skjuta skallen av honom så mushjärnan stänker vida kring!
-Det blir hål i väggen! -Det är det värt!
Tänk på auktionen!
Tänk på pengarna! Vi får inte lika mycket om det är kulhål i väggarna!
-Där är han. -Skjut!
Du träffade pianot!
Du skjuter ju sönder hela huset, det enda du inte träffat är musen!
Låt mig försöka i stället!
Du är jätteduktig.
Träff!
Skjut!
Vi ses i helvetet.
Skjut!
Gud, vad jag hatar honom.
Lämna ett meddelande efter pipet.
Mr Smuntz, det är Vinnie från Zeppco.
Vi väntade i över en timme men ni kom aldrig.
Vi tycker inte om att behandlas så, er bror hade redan nobbat vårt bud.
Vårt erbjudande gäller inte längre.
-Förrådd av min egen bror. -Ska du säga!
Du borde ha sagt nåt! Halva fabriken är min!
Och halva är min - även den delen som du försökte sälja!
Det hade gått också, om inte bussen kommit!
Du ska alltid lägga dig i - du förstör allt!
-Är det här mitt fel?l? -Du sprängde ju bort golvet!
Jag minns att nån skrek "Skjut!".
-Du gör ju ändå aldrig som jag säger. -Och vet du varför?
Jag respekterar dig inte!
Du tillbringade hela ditt liv i den där dumma fabriken.
Det är tragiskt.
Tror du inte jag ville göra nåt annat med mitt liv, något eget?
-Du älskade snöre. -Det gjorde jag inte alls.
Du och pappa satt ju jämt och fingrade på nåt snöre.
Mig var det ingen som la märke till!
Jag gjorde min lammstek på hans 70-årsdag.
Som jag slet för att allt skulle bli perfekt.
Sa han "Tack, Ernie, det var utsökt"?
Nej. Han såg bara snöret den var hopbunden med.
Han var galen...
...men jag ville ändå att han skulle godkänna mig. Han stötte bort mig.
Nu gör du det igen: Anklagar alla andra. Du tror att du är lyckad...
...men du...kan inte...laga mat!
-Jag hatar dig! -Och jag hatar dig!
Inte lika mycket som jag hatar dig! Dubbelt så mycket!
Jag ska slå skallen av dig!
Du dödade honom...!
Jag visste inte ens att han var där.
Vi borde ha slängt frukt från början.
Han andas.
Döda honom! Ta nåt trubbigt föremål!
Ge honom vad han tål! Vad väntar du på?!
Jag kan inte slå ihjäl honom. Han är ju så ynklig.
Det är Hitler med svans, "Omen" med morrhår - katastrofernas katastrof!
-Han lever ju. -Inte länge till!
Jag kan inte!
Han bara ligger där - det känns så osportsligt.
Vi måste göra nåt fort, han börjar kvickna till!
Jag glömde göra hål i lådan.
Hasta la vista, din lilla råttjävel.
-Nu har vi mycket att göra. -Två dar kvar.
Satans amerikaner, de fuskar jämt!
FÖR LITE PORTO
Perfekt! Årtiondets arkitektoniska upptäckt.
Det var inte lätt - men vi hann klart.
Jag vill ge dig en sak.
Pappas tursnöre... Jag är glad att du sparade det.
Han ville att vi skulle dela det, jag vet inte varför...
...men vore han här nu skulle han vara stolt över dig.
Han skulle vara stolt över oss.
Nej men goddag! Vilka kreationer! Välkomna!
Lars, du minns väl Ingrid och Hilde.
Era frisyrer är fullständigt bibliska.
Nu måste jag titta till mina crępes.
Ta in champagne - ju mer de dricker, desto högre bjuder de.
Det här var ingen dålig tillställning.
Tack, mr Falko.
Det vore oerhört tråkigt om ni höll er auktion och ingen bjöd.
Ja, men det är nog ingen risk.
Det är mycket europeiskt slödder som vräker i sig räkor.
Om ni ställer in auktionen nu...
...så skriver jag en check på tio miljoner.
Det är vansinnigt generöst, men jag måste avböja. Tack för vänligheten.
-Är du intresserad av trådrullar? -O ja, pappa... Vi har en snörfabrik.
Den skulle jag väldigt gärna vilja se.
April, vilken överraskning! Du tittar väl bara förbi utan anledning.
Behöver en fru ha en anledning? Har ni bjudning?
-Du menar väl f.d. fru? -Inte än.
Vilka magnifika crępes! Det var spännande med russin.
Russin?
Var vänliga och slå er ner, auktionen kan börja.
Jag vet inte om jag ska gratulera eller önska er lycka till.
Hejsan, April! Så trevligt att ses igen.
-Känner du vår advokat? -Det är bara nåt man säger.
Tack för att ni velat närvara vid denna minnesvärda auktion av:
Det okända LaRue-huset.
Först vill jag presentera-
-den lyckligt lottade ägaren: mr Ernest Smuntz.
Tack för att ni ville komma.
När far efterlämnade huset till min bror Lars...
...och mig, kunde vi inte ana vilka överraskningar som väntades oss.
När Quincy Thorpe vid Historiska sällskapet berättade dess värde...
...så slogs...vi av häpnad.
Vi...var som lamslagna.
Renoveringen var arbetsam men väl värd att göra. Huset var förfallet...
...men inte värre än att några spikar...
...och hårt arbete fick bukt med det.
Nu kan vi nog påbörja budgivningen.
Fortsätt vad som än händer.
-Såg du honom? -Ja...! Han åt upp snöret.
Pappas tursnöre, den jäveln åt upp det...!
-Varför sa du inte att du såg honom? -Jag hittade den här.
Jag sa ju åt dig att väga det...!
-Vart kan den ha tagit vägen? -Inte långt.
Ska vi börja med en miljon?
Det gäller det okända LaRue-huset. Ska vi börja med 500 000?
500 000 från den japanske herrn. Får jag en miljon nu?
-En miljon! -En och en halv.
1,5 miljoner. Kan jag få två?
Där är han...!
Får jag påminna om alla handvävda turkiska mattor och gobelänger.
Kan jag få ett högre bud än 1,5? Vill någon bjuda två?
Två miljoner!
Så vackert...!
Tre miljoner från damen från New York.
Vad håller du på med?
-Ingenting. -Ta omedelbart bort handen...!
Fyra miljoner från den japanske herrn.
Jag har den!
Shejken bjuder fem miljoner.
Kan jag få ett högre bud? Fem miljoner...
Det är ju det okända LaRue-huset.
-Nu har jag dig! -Håll hårt, jag tar ut den.
-Har du fått tag i den? -Jag vet inte.
-Sex miljoner! -Hilde, trådrullen brinner!
Sju miljoner.
-Hon får inte sätta eld på huset! -Fortsätt!
Får jag ett bud på 7,5?
Åtta miljoner. Första, andra...
Åtta miljoner?! Du skulle ha tagit checken!
-Tio miljoner! -Elva miljoner från japanske herrn.
Tolv, 13, 14, 15.
-16 miljoner från Ernest Smuntz. -Nej!
17 miljoner!
Bra idé.
Vrid på kranen när jag säger till.
18 miljoner.
Så mycket har du inte.
20 miljoner.
21 miljoner.
-Vill någon bjuda över? -22 miljoner.
Första...
25 miljoner!
25 miljoner dollar...
25 miljoner bjudet. Vill någon bjuda över?
Första...
...andra...
Inte ska ni åka!
Vattnet var bara en demonstration-
-av hur tåligt ett LaRue-hus verkligen är.
Inte illa, va?
Huset kommer att stå i all evighet!
-Pappas tursnöre... -Då hade vi ihjäl honom.
Ja, det hade vi nog.
Vad var det?
Titta...!
Det är snöre.
Det är ost.
Hela fabriken har byggts om för att kunna tillverka ostprodukter.
Här tar vi fram laktosfria produkter.
-Vad är det? -Kvalitetskontrollen.
Var så god.
Inte gott, va? - Mer curry, Otis!
Mozzarella och strömming. Det smakade strömming, va?
Jag har planer på brie och kaviar och jordnötssmör och sylt åt barnen.
Men jag vill diskutera marknadsföring.
Den biten borde du hålla i, tycker jag.
Jag vill att det här ska bli världens modernaste snörostfabrik.
"I en värld utan snöre råder kaos." R. Smuntz